- God kväll. - God kväll.
Mr. Doria? Virginia Goodman.
Jag skickades av er advokat, Felix Leiva.
Ett nöje.
- Kom in. - Tack.
- Ge mig två minuter att klä på mig. - Självklart.
I de nationella nyheterna är huvudnyheten denna morgon
begravningen som hålls till minne av Laura Vidal,
den välrenommerade fotografen och visuella artisten,
som misstänks ha blivit mördad av sin älskare, Adrián Doria,
som nyligen belönades med det prestigefylla priset
European Awards for Innovation and Business Development
som årets affärsman.
Doria, som nyligen etablerade sig på den asiatiska marknaden
med sitt företag Global Go Tech Media,
hävdar sin oskuld och säger att han är offer för en komplott.
Jag trodde ni skulle komma senare.
Ja, men vi har råkat ut för en motgång.
Jag försökte prata med Félix, men hans telefon är inte påkopplad.
Han är bortrest.
Men han sa att allt var under kontroll, att han hade en ledtråd...
- Det skulle förändra allt, javisst. - Precis.
Det var det han sa när jag pratade med honom senaste gången.
Men då visste jag inte vad jag vet nu, vilket han ännu inte är medveten om.
Och det är?
Det är sannolikt att du måste vittna ikväll.
Vad?
En av mina kontakter i domstolen säger att åklagaren har ett sista-minuten vittne
som skulle kunna vända ditt fall helt till din nackdel.
Vi vet inte vem det är ännu, men vittnet ska tas till domstolen
för att vittna om tre timmar.
Jag har berättat sanningen.
Det finns hål i din berättelse och jag behöver mer detaljer.
Trovärdigheten baseras på detaljerna.
Jag kan använda dem för att övertyga världen om din oskuld.
Jag försäkrar dig att jag kan göra det.
Än så länge har jag inte förlorat ett enda mål i en domstol.
Men jag behöver ditt samarbete.
Polisen har förvandlat det här till en cell där jag är bevakad 24 timmar om dygnet.
Om jag hade haft något att tillägga, tror du inte att jag redan hade gjort det?
De kommer att begära att ni arresteras omedelbart, mr Doria.
Vi har 180 minuter på oss att komma på något nytt
så jag råder er att sluta gnälla och att vi sätter igång.
Då tar vi det hela från början.
Vad gjorde ni och den avlidna på det där hotellet?
Vi blev beordrade att åka dit.
Vi hade träffats under några månader.
Någon försökte utpressa oss.
Vi följde bara instruktionerna.
De ville ha 100,000 euro.
Det är bättre att betala för någons tystnad än att stå inför en skilsmässa för miljoner dollar.
Jag har aldrig velat skilja mig från Sonia, jag älskar henne.
Varför just det hotellet, mer än 30 mil hemifrån?
Jag vet inte.
Var inte valet av hotell överraskade eftersom det låg såpass långt bort?
Vem bryr sig om vilket hotell det var?
Hade ni och er älskarinna varit där förut?
Problemet här är att någon försöker sätta dit mig för mordet.
Allt är viktigt, mr Doria.
Men okej,
vi börjar med att prata om meddelandet ni fick på er mobil.
Vi väntade i två timmar innan det kom.
Är något fel?
Han har din mobil.
Han skickade just ett meddelande från din mobil.
JAG BERÄTTAR ALLT I RUM 715, HOTELL BELLAVISTA
Det är en fälla.
Vi drar.
Adrián?
Jag var medvetslös några minuter.
Och när jag vaknade...
började mardrömmen.
Vad är det första ni minns?
Bankandet på dörren.
Polisen!
Är ni okej?
Polisen!
Öppna dörren.
Ur vägen.
Laura!
Hör du mig?
Laura!
Vi vet att ni är där inne! Öppna dörren!
Nej, nej.
Laura! Hjälp!
Hjälp, snälla!
Polisen!
Hjälp!
Upp med dig!
Upp med händerna! Upp med dig!
Det var någon i rummet.
Håll händerna så jag kan se dem.
Jag gjorde ingenting.
Upp med händerna!
- Jag gjorde ingenting. - Ner!
- Det var någon annan här. - Ner på golvet!
Gör inget motstånd.
Alla ut!
Enligt polisrapporten hörde vittnen
skrik, men ingen såg någon lämna rummet...
Så ni såg ingen lämna rummet?
Rummet var dessutom låst från insidan med en kedja.
Rapporten sa också att inget fönster kunde öppnas från insidan
eftersom hotellet tar bort handtaget under de kalla månaderna,
och låsen hade inte forcerats.
De kontrollerade alla vägar ut för att se om det gick utan att lämna några spår,
men det visade sig vara omöjligt.
Och de hittade inte heller några spår.
Alltså, enligt er version,
- gick er älskarinnas mördare upp i rök. - Det stämmer.
- Innan han smet ut måste han ha kommit in. - Han var där innan vi kom.
Men på något sätt var han tvungen att ta sig in.
Och hotell-personalen sa att
endast ni hade tillgång till nyckeln.
Hela brottsplatsen var arrangerad för att sätta dit mig
och att ge polisen intrycket av att Laura blev kär i mig där jag,
i ett försök att rädda mitt äktenskap
förgäves försökte köpa hennes tystnad. Därför dödade jag henne.
- Men det är ju absurt, en fälla... - Vems fälla?
- Jag vet inte. - Varför?
Jag säger ju att jag inte vet!
Jag vet bara att min fru har lämnat mig och tagit min dotter med sig.
Och att någon verkar ha lyckats med sin plan.
Om man inte är uppmärksam
och försöker leta efter svar i ert livs detaljer, vet ni vad man ser?
- Vad? - Ni säger att polisen har rätt.
De säger att ingen hade något motiv
att förgöra er på det här sättet, så er version
låter påhittad, mr Doria.
- Det är inte mitt jobb att hitta förövaren. - Nej.
Det är Felix jobb och ert samt polisens, naturligtvis.
De ska fånga förövaren, inte jag.
Ni är deras förövare.
Mr Doria, om ni var jag
och jag berättade den här historien för er, vad skulle ni tro?
Jag berättar det som hände, vad annat förväntar ni er?
Vet ni vad?
Under min 30-åriga karriär har jag stött på två typer av klienter.
De som accepterar sin situation och samarbetar
även om det innebär att de måste gå in på saker de helst inte vill säga,
och det finns de som tror att de är smartare än jag är
och vill att jag ska hjälpa dem utan att de blir nedsmutsade.
Ni är den sistnämnda typen.
Men låt mig klargöra det här en gång för alla:
Det blir ingen frälsning utan lidande,
och ni är inte smartare än mig.
UNG MAN FÖRSVINNER I BIERGE
Har ni funderat på vad som händer om åklagarens vittne är inblandad?
Vi har redan slösas bort 10 minuter.
Jag kommer bara att fråga det här en gång:
Kände ni till mannen som var i ert rum?
UNG MAN FÖRSVINNER I BIERGE
Om ni vill veta vem som gjorde det,
om ni vill att jag ska hjälpa er ur det här utan någon tid i fängelse,
ljug inte för mig igen.
Allt började för tre månader sen.
- Älskling. - Hur är det i Paris?
- Fullt av otrevliga fransmän. - Gick mötet dåligt?
- Jag tror inte vi får kontraktet. - Min pappa ringde.
Han bjöd in oss att segla på söndag. Jag tackade ja.
- Han längtar efter att få träffa Alex. - Okej.
Det är pappa, säg pappa. Säg pappa.
Sonia, jag måste åka iväg till flygplatsen nu.
Okej. Åker du hem direkt eller stannar du över i Barcelona?
Jag åker hem till dig.
Berätta när du sitter på planet. Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
- Vem var det? - Sonia.
Vad är klockan?
Nästan 6. Vi har försovit oss.
Ska vi ge oss iväg?
- Vi körde ju på en bra väg. - Visst, men den här är snabbare.
Du gillar att komma snabbt, eller hur?
- Ska jag köra? - Javisst, kör du.
Vad är det?
Jag gör ingenting annat än ljuger.
Jag tror att när du är tillsammans med mig gör du det inte.
Resten av dagen ljuger jag eftersom jag träffar dig.
Att vara med dig gör mig lycklig.
Och jag älskar hur jag känner mig när vi kan vara tillsammans.
Minns du vad vi sa när vi började träffas?
Att vi båda ville vara med om erfarenheten.
Vi sa också att när tiden var inne...
- Adrián, vill du lämna Sonia? - Nej.
Jag vill inte lämna Bruno heller. Det är därför det här är perfekt.
Men man kan inte få allting.
Man måste offra någonting.
Vi har det bra.
Det är bra.
Nej, det vi håller på med är fel och det vet du om.
Nu måste det är ta slut.
Jag beklagar.
Är du okej?
Jag tror det.
Hallå?
Är du okej?
Fan!
- Vad gör du? - Ringer polisen.
Det var ju inte ditt fel, det var den där jäkla hjorten.
Jag körde över i hans körfält.
Han hade inget säkerhetsbälte på och höll på att sms:a!
Du fick mig att köra för fort!
Du har sagt till mig en gång att det finns alltid ett offer.
- Vad säger du? - Det är han eller oss.
Om du ringer till polisen, är det kört.
Lyssna på mig, snälla.
Ingen såg någonting, ingen vet någonting.
Allt är fortfarande detsamma. Ditt liv, Sonia,
din dotter, din karriär.
Du vill väl inte förlora allt?
Gör du?
Nu åker vi.
Det startar inte.
Kom igen, snälla, starta.
Starta! Starta, för guds skull! Sätt igång!
- Skit också. - Vad är det?
Någon kommer.
Gå ut ur bilen.
- Vad gör vi? - Låt mig sköta det här. Gör som jag gör.
Var ska du?
Han kommer att räkna ut det.
Vad gör du?
Vi har haft en olycka, okej?
- Har vi haft en olycka? - Följ efter mig bara.
Hallå.
Behöver ni hjälp? Vad hände?
Jag fick sladd och körde in i honom, men vi utbyter bara försäkringsinformation.
Behöver ni en ambulans?
Nej, vi mår bra, tack.
Är ni säkra?
Det måste vara försäkringsbolaget. Jag kommer strax tillbaka.
Hallå.
Rejält uppskrämd?
En hjort sprang ut framför oss och jag är fortfarande skakig.
Hallå?
Hallå. Ja, vi ringde.
- Är du säker? - Tack.
Hur länge dröjer det?
Okej, tack. Hej då.
Allt är fixat.
Jag är glad att ingen blev skadad.
Tack.
- Vi ses. - Vi ses.
Han stannade, han kunde ha sett killen.
- Vi göra oss av med honom. - Är du helt från vettet?
Det finns ett vittne.
Om vi lämnar honom här kommer han att förstå att vi Ijög.
Snälla.
Det är bäst om jag stannar här och ringer efter hjälp.
Du får ta hand om kroppen.
Vad ska jag göra med honom?
Jag vet inte.
Men vi måste göra oss av med allt, okej?
Och efteråt, om du vill, kan vi sluta träffas.
Det är över.
Jag körde i nästan en timme.
Och allt jag kunde tänka på
var varför jag befann mig där och inte hos min familj.
Om jag inte hade varit med Laura,
om vi inte hade försovit oss, om jag inte hade tagit omvägen,
skulle aldrig den där hjorten ha korsat min väg.
Aldrig någonsin.
Vad gjorde ni med bilen?
Jag sänkte den.
Pojken också?
Jag hörde hela tiden Lauras ord i mitt huvud.
Det var en olycka. Vi kunde inte göra någonting för den där killen.
Han hade ingen framtid. Det hade vi.
Det hade vi.
Han var som en fläck i mitt liv,
det var så jag var tvungen att se det om jag inte skulle bli knäpp.
Vad hände sen?
Jag ringde Laura med ett kontaktkort och berättade för henne var jag var.
Vi har alltid använt såna för att prata med varandra.
Det var hemskt.
Vad hände?
Hej, min bil har skurit ihop.
Nej, jag mår bra, men jag behöver en bärgningsbil.
Ja.
Var jag är?
- Hej. - Hej. Är allt okej?
En hjort sprang ut framför min bil, men jag mår bra, tack.
Du har tur. Du kunde ha dött.
Den startar inte. Motorn startar inte.
Jag ringde vägassistans, men de är fullt upptagna.
Allt har en lösning.
Jag känner till såna här bilar, de har bra motorer.
Vilket sammanträffande.
Jag var ingenjör på deras spanska fabrik för åratal sen.
Tomás Garrido. Jag har en egen verkstad nu.
Trevligt att träffas.
- Jag behöver ta mig till Barcelona. - Har du en ficklampa?
Det är min systers bil. Hon lånade mig den och jag vet inte ...
Oroa dig inte. Jag hämtar min.
Det är startsystemet.
Motorsensorn har förmodligen fastnat på "stopp".
Om krocken inte skadade något annat,
kopplar man bara om kontrollmodulen och återställer den.
Allt annat ser bra ut.
Om du vill kan jag bogsera dig hem till mig
Och fixa det där.
Fast om du föredrar det ringer jag en bärgningsbil
Och berättar för dem var du är.
- Hur lång tid tar det? - Bogserbilen?
- Nej, om du ska fixa det. - Högst ett par timmar.
Okej.
Så du bor i Barcelona.
Vad gör du i de här krokarna?
Min syster bor i Barbastro.
Min fru arbetade där förut, i naturreservatet.
Nu jobbar hon nära Bierge, nere i dalen, 20 minuter hemifrån.
Hon brukade undervisa i litteratur, men hon var tvungen att ge upp det.
Cancer.
Därför flyttade vi hit, för att få ett lugnare liv.
Vad jobbar du med?
Jag har en bokhandel.
Jag älskar att läsa.
Särskilt teaterpjäser.
Klassikerna är min svaghet. Min fru introducerade mig till dem.
Det var så vi träffades, i en teatergrupp.
Hon var väldigt bra, men jag...
Jag gick med för att kunna ragga.
Du har inte berättat vad du heter.
- Raquel. - Raquel.
Raquel, din telefon ringer.
Du har rätt.
- Hej, älskling. - Hej, Laura.
Hur gick sessionen? När går ditt flyg?
Jag skulle precis ringa dig. Jag kommer att bli sen.
Oroa dig inte.
Jag var på väg att ta med lite arbete hem. Man kan inte koncentrera sig här.
För många avbrott.
Varför är du sen?
Inget speciellt, ett litet bakslag bara. Bilproblem.
Koppla av, berätta bara för mig när du är på väg.
Nej, du behöver inte möta mig.
Jag fixar lite middag och arbetar tills det är dags att hämta dig.
- Kom inte, snälla Bruno. - Laura, är du okej?
Förlåt mig.
Jag mår bra, det gör jag verkligen.
Förlåt för att jag inte ringde dig förut.
Okej, oroa dig inte. Vi ses hemma.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
- Hej. - Hej, älskling.
Elvira, min fru.
Det här är Raquel, Hon körde på en hjort...
och det blockerade bilens motorsensor. Jag ska fixa det.
- Trevligt att träffas. - Samma här.
Är du skadad? Du är blod på din hand.
- Det måste vara från hjorten. - Hjorten?
- Låt mig se. Ett sår kan bli infekterat. - Jag är inte skadad.
Ursäkta, jag har lite bråttom.
Då slutar vi sladdra. Jag sätter igång med jobbet.
- En kopp kaffe? - Ja, tack.
- Kom in. - Nej, jag kan vänta här.
Vänta här i den här kylan? Kom in, kvinna.
Så kan du tvätta bort det där.
Kom nu.
Allt bra?
Ja, tack, allt är bara bra.
Jag tar lite kaffe till Tomás och är strax tillbaka.
Okej, tack.
Vi blev också uppskrämda ett par gånger när vi flyttade hit.
- Vill du inte ha något att äta? - Nej, tack.
Det är ett bra ställe att bo på, men man måste anpassa sig.
Barn?
Har du några barn? Jag ser att...
Nej, nej.
Min man vill ha barn, men jag...
Ja, det gör jag också, men jag jobbar mycket så jag vet inte...
Låt det inte bekymra dig.
Jag fick Dani, jag menar Daniel, han gillar inte Dani,
när jag var nästan 40. Ett barn ändrar ditt liv.
Men de ger mycket tillbaka också. Ursäkta mig.
Se så snygg han är. Han är hemma snart så du kanske får träffa honom.
Clara? Hej.
Nej, vi väntar på honom. Han gick ut med några kompisar.
Vad?
Är du med kompisarna?
Och Daniel är inte där?
Det är konstigt, Han åkte hemifrån kl 6.
Ja.
Ja, han kom hem från jobbet, bytte om och sprang iväg.
Okej, då ska det vara klart. Jag gick igenom bilen och allt är okej.
Stannar du på middag? Jag är säker på att min fru övertygade dig till det.
Okej.
Jag ska ta min kappa, jag är väldigt sen. Ursäkta.
Okej, Clara, Jag ringer dig.
Clara säger att de inte har sett Daniel, de trodde att han var med henne.
- Vad menar du? - Han borde ha varit med sina vänner.
Men ingen vet någonting. Sa han något till dig?
Bli inte nervös nu. Han kanske ändrade sina planer.
Han sa att han skulle träffa sina vänner.
- Han kanske inte berättade sanningen för dig. - Varför?
Tänk om han skulle träffa en tjej?
Nej, Tomás, nej. Det här är väldigt konstigt.
Jag ska ringa honom.
Låt honom vara. Han är en stor pojke nu.
- Hör du? - Ja.
Hörde du en mobiltelefon?
Jag ringer honom igen.
Min son är inte med sina vänner och min fru inbillar sig det värsta.
Här är den.
Det här är konstigt. Daniel går aldrig ut utan sin mobiltelefon.
Han måste ha tappat den.
Inte sant, Raquel.
Jag måste ge mig iväg. Jag är väldigt sen.
Ingen har hört något från Daniel.
Vad gör vi?
Säg mig vad vi ska göra.
Jag har en idé.
Men jag är i dina händer.
Det beror på dig.
Hennes ögon skrämde mig.
Jag gjorde mig av med min bil, utan ett spår.
Jag vet inte, det är framför en skrotfirma.
Sen sa jag farväl och vi var överens om att det var sista gången vi såg varandra.
När jag återvände rapporterade jag min bil stulen,
och låtsades som om jag precis kommit tillbaks från Paris.
Jag sa samma sak till Sonia:
Jag sa att jag hade stannat över natten i vår övernattningslägenhet.
Men är du okej?
Jag kunde inte sova den natten.
Jag kände mig falsk, som en bedragare.
Det hade tagit mig tio år att nå toppen,
Men nu kunde jag förlora allt på ett ögonblick.
Nästa dag gick jag till jobbet.
Vi förberedde inträdet för "Global Go Tech Media" till asien
Det hade varit misstänkt om jag inte hade varit där.
Jag hade försökt att få till affären under ett år
och nu var vi stod på tröskeln kunde jag inte göra bort mig.
Innan jag gick hem, försökte jag samla mina tankar
för att kunna se min fru och min dotter i ögonen.
Jag behövde sätta på en mask...
för att dölja den man jag inte var, men snart skulle bli igen.
Och när jag trodde att jag hade lyckats...
hände det oundvikliga.
Daniel Garrido, 23,
lämnade sitt arbete på banken runt kl 18.
Han åkte hem och några minuter senare åkte han iväg igen.
Hans föräldrar väntade honom hem till middag, men de har inte hört någonting från honom.
Familj och vänner har gått samman för att leta efter honom,
i tron att han råkat ut för en bilkrasch.
Kanske ligger hans bil gömd nere i en ravin i området.
Pappans ansikte etsade in sig på min näthinna.
Jag såg mig själv i hans smärta.
Jag svor att det skulle bli mitt livs sista misstag.
- Ursäkta mig. - Varsågod.
Hallå.
Är du säker?
Hör av dig om du får veta något nytt.
Åklagarens vittne har anlänt till tingshuset.
Hans identitet är okänd, men domaren är på väg dit.
Jag måste prata med Felix.
- Vad är det? - Félix, var är du?
På Bilbao flygplats, jag går precis av planet.
Virginia Goodman är här eftersom åklagaren kanske ligger steget före oss.
- Åklagaren...? - När kommer du tillbaka?
Ikväll på sista flygningen. Låt mig få prata med henne.
Han vill prata med dig.
- Félix. - Vad är det som hänt?
Ett sista-minuten vittne.
- Han kom precis till tingshuset. - Virginia?
Herr Doria kommer förmodligen att behöva vittna i kväll.
Skicka mig detaljerna skriftligen, men jag lämnar honom i dina händer.
Jag är på jakt efter något stort. Det kan vara avgörande för fallet.
- Jag ringer tillbaka om ett par timmar. - Okej
Tack, Félix.
Vad sa han?
Allt är under kontroll, oroa dig inte.
Bra. Låt oss fortsätta. Var var vi?
Jag fokuserade på mitt liv.
Men så kom polisen förbi.
Herr Doria, ni har besökare.
Det är polisen.
Det där finns inte i någon fil.
Hur visste ni det?
Detaljerna, herr Doria.
Polisen i Bierge hittade spår från två kollisioner
5 km från där den saknade mannen bodde.
Men det finns ingen rapport om någon av olyckorna.
Konstigt plockade pojkens pappa upp en kvinna som hade haft en olycka,
precis där, samma dag som hans son försvann.
Känner ni henne?
Vad är det här?
Varför skulle min klient veta något om vad som hände i Bierge
när han var i Paris?
Hon berättade för det pappan att hon hade kört på en hjort.
Men rester från ett andra fordon som hittades på den vägen
leder oss till teorin att något hände
och hon täckte upp det med någons hjälp.
Och?
Fordonets registreringsnummer som den här kvinnan körde
tillhör en BMW i din klients namn
Det blev stulen från en bilparkering den helgen.
Insinuerar ni att mr Doria ljuger
för att dölja en olycka vars existens ni inte har något bevis för?
Enligt rapporten,
kunde ni inte visa upp en parkering- biljett för den tid bilen var parkerad.
Jag tappade den. Jag brukar ha den i min plånbok,
men jag måste ha lagt den i min jacka och tappat den under resan.
Jag vet, det står i ert uttalande. Mycket lämpligt.
Vänta lite, kom informationen om numret från pojkens pappa?
Det är verkligen lämpligt och graverande.
Det är det vi försöker göra: få det bekräftat.
Ni hade inte behövt störa min klient för att bekräfta hans Paris resa,
ni kunde ha frågat hans sekreterare om detaljerna.
Är vi klara?
Varför är du så nervös?
Berätta för mig eller så jag kommer inte att vara kunna hjälpa dig.
Har du något att göra med den här pojkens försvinnande?
Jag var inte i Paris.
Jag var med en kvinna.
Så Eva kan inte bevisa för polisen att du var i Paris?
Kan du få dem att tro att jag var? Kan du köpa mig en alibi?
- Har jag ett val? - Jag avslutade det, det var ett misstag.
Jag kan inte låta den här jävla slumpen
förstöra mitt liv med Alex och Sonia. Det kan jag inte.
Nästa gång du ringer mig, börja med att berätta allt för mig.
Jag behöver något mer av dig.
Vad?
Polisenrapporten. Jag vill inte att det här ska hemsöka mig.
Jag tar hand om det.
Senare fixades mitt alibi i Paris
och polisen lät saken bero.
Félix uppfyllde den första delen av avtalet, men inte den andra.
En av mina källor hittade ditt namn i polisens filer
och jag befarar att åklagaren kan ha hittat det också.
Jag hade aldrig gått så långt om det inte hade varit för Laura.
Vad gjorde hon när du berättade för henne att polisen bad dig att identifiera henne?
Jag berättade inte det för henne.
Jag vet att du kontaktade henne.
De rika må vara rika, skydda sig själva och sin egendom.
Men varhelst det finns rika människor finns det övervakningskameror.
Hur fick du polisen att tro att Daniel Garrido var på flykt?
- Var ringer du ifrån? - En telefonkiosk.
Att prata på ett ställe med så mycket övervakning är inte så smart.
Jag blev nervös, jag vet.
Men tro inte att jag är såpass dum att jag kontaktar Laura
precis efter att polisen försökt koppla ihop mig med henne.
När och varför?
När jag insåg hur långt hon kunde gå.
Laura la aldrig av när hon visste vad hon ville ha.
Hon gjorde det med mig när vi träffades.
Får jag betala?
Och hon gjorde det igen för att lägga allt bakom sig.
Varsågod.
Polisen har uteslutit att Daniel Garrido,
den unge mannen från Bierge som saknats i 3 veckor, råkade ut för en olycka.
De senaste utredningarna säger
att han kan ha iordningställt sitt eget försvinnande för att fly undan.
Polis källor säger
att han tog 50 000 euro från den bank där han arbetade.
Daniel Garrido förflyttade små summor...
Redo att sätta segel?
Jag fick precis ett samtal. Jag måste ringa upp mr Lee.
- Var ringer du ifrån? - En telefonkiosk.
Vi ses om fyra timmar i baren framför bilskroten.
Vad är det här?
Killens plånbok.
Jag tog den innan vi la killen i bagagutrymmet.
Jag trodde det kunde vara användbar för oss och det har den varit.
Efter olyckan arbetade Bruno hemifrån i några dagar.
Jag använde en av de morgnarna för att avsluta det här på det enda möjliga sättet.
Vad är det du säger?
Din älskarinna var alltså en databankexpert likaväl som fotograf, alltså?
Vill du att juryn ska tro att du tar dem för idioter?
Laura träffade sin man medan hon arbetade i den banken.
Tekniken gör stora språng, det vet du bättre än någon annan.
Höll sig din kärlek uppdaterad under tiden som hon var fotograf?
Kanske har hennes man hjälpte henne.
Kanske berättade hon sanningen för honom, men ville hålla mig utanför.
Du kände inte Laura.
Hon kunde vara mycket förförisk.
Den perfekta femme fatal-prototypen.
Inser du vad du har gjort?
Vad tror du?
Oroa dig inte, hade jag lämnat något spår, skulle vi inte vara här just nu.
Vad är det?
Titta inte på mig så där.
Du ringde inte polisen eftersom vi gjorde det rätta.
Nej, det gjorde vi inte.
Adrián,
om jag dras in i det här, drar jag dig med mig.
Polisen kom för att träffa mig. Så hota mig inte.
Våga inte hota mig.
Jag har bilder som bevisar att du inte var i Paris.
Dagarna som följde var inte exakt någon avkoppling.
Mitt företag gick in på asien-marknaden i samarbete med världens bästa teknikföretag.
Jag vann priset som "Årets affärsman".
Jag gick in i en media-blitz.
Herr Doria, hur känns det?
Jag är väldigt glad.
Jag var mannen för stunden.
Ett föredöme för unga som jag, vinnare som kom fram från ingenting.
Men allt var en fasad.
Jag hade känt mig rutten på insidan en längre tid.
För att jag lärde henne.
- Att göra vad? - Att säga "pappa".
Hon är med sina föräldrar nu...
Herr Doria, ursäkta mig. En reporter insisterar att få tala med er.
- Han säger att han känner er. - Ja.
Om ni ursäkta mig.
Var försiktig med det där.
Ses snart.
Till höger, tack.
Herr Doria? Ledsen att störa er på en sån speciell dag.
Vet ni vem jag är?
Bara att ni inte är Iván Souto.
Varsågod.
Jag är Daniel Garridos far.
Jag vet inte om ni har sett nyheterna, men...
De säger att han rymde och jag har några frågor,
om det är okej med er.
Jag vet bara vad jag läst i tidningen, jag beklagar.
Min son är ingen tjuv Och han är inte på rymmen.
Min son är död.
Någon skrattar åt min fru och åt mig.
Den dag då polisen pratade med dig, var Elvira och jag där.
Jag vet vad jag såg.
Vår son använde sin mobiltelefon
strax innan Tomás plockade upp den där kvinnan på vägen.
Därför är det omöjligt att telefonen kunde vara hemma
om hon inte tog den med sig.
Och det kunde bara inträffa
om hon träffade min son vid något tillfälle.
Och hon var inte ensam, någon var med henne.
Hur kan ni vara så säker?
Jag har redan sagt det. Hon justerade förarsätet.
Hon körde inte.
Hon ljög för mig!
Det är min systers bil.
Hon lånade ut den till mig och jag vet inte hur...
Hon ljög för att skydda sig. Eller för att skydda er.
Har ni eld?
Den kvinnan döljer något.
Och ni också.
Jag vet faktiskt ingenting.
Jag var i Paris de datumen.
Det sa polisen också.
Men några flygbiljetter och en hotellbokning
bevisar ingenting.
Men fortfarande litade vi på polisen och gick hem.
Ända tills några dagar senare
när nyheterna anklagade min son att vara en tjuv...
och då visste vi att det var något påhittat. Det var inte Daniel.
Han gjorde aldrig något illa mot någon.
Min fru blev helt förstörd när hon insåg vad det betydde.
Men jag tänkte inte ge upp.
Så jag följde den enda ledtråden som fanns kvar.
Ni!
Och jag insåg att ni kunde förlora allt över ett bakslag.
Vad skulle det innebära om ni erkände att ni inte var i Paris
utan med en annan kvinna.
Jag gick tillbaka till polisen, men de trodde mig fortfarande inte.
Där insåg jag vilken makt ni har.
Makt gör vargen större än han är.
Men jag är inte rädd för vargar som ni.
När man har gått igenom det mest skrämmande en förälder kan gå igenom,
att ditt barn tas ifrån dig,
att han försvinner utan att någon bryr sig,
så finns ingen rädsla längre.
Ingenting finns längre.
De kommer snart att upptäcka att jag är en inkräktare,
så säg mig sanningen:
Var är min son?
Jag försäkrar er, ni tar fel på person.
Ni var i den där bilen, med den där kvinnan som inte heter Raquel.
Ni råkade ut för en olycka på den plats där jag hittade henne
och min sons bil var också där.
Gjorde ni er av med honom?
Var det så enkelt?
Herr Doria,
var det vad som hände?
Från en pappa till en annan.
Min fru och jag vet att vår son är död.
Vi vill bara hitta honom, begrava honom och låt honom vila i frid.
- Sir, ni måste följa med oss. - Rör mig inte.
- Kan ni vara så vänlig... - Rör inte mig!
Snälla, herr Doria, jag ber er. Rör inte mig! Snälla!
Om er dotter skulle ha försvunnit,
skulle du också vilja att den skyldige visste att han inte skull komma undan.
Din jävel!
Känner du honom?
Låt oss gå in.
- Adress? - Calle San Ramón 5, Bierge.
Ingen kopplade ihop honom med mig.
Telefon?
Det gjorde inte han heller.
Han visste att det bara skulle komplicera allt.
Och Félix hade rensat mitt namn från hans sons fall.
- Vilken stad var det? - Bierge.
Han återvände hem med tillräcklig styrka för att kunna ta hand om sin fru.
Därefter försvann han.
Bra. Nu har vi alla korten på bordet.
Två döda människor och två kroppar.
Din älskarinnas mord
verkar vara ett direkt resultat av Daniel Garridos död.
Men för polisen finns bara ett mord
eftersom de bara har en kropp, Laura Vidals.
Och den misstänkte är ni.
Men för oss och för Daniel Garridos föräldrar,
finns det en annan kropp och en annan död: den saknade sonen.
Och paret Garrido misstänker att ni och er älskarinna är förövarna.
Hon är död, så allt som är kvar...
är ni.
Vad ger de här pusselbitarna er för bild?
Vilken bild ger det er?
Det får mig att tänka på mysteriet på hotellrummet,
på mannen som ni säger mördade er älskarinna
och sen magiskt försvann.
Någon som har en koppling till Daniel Garrido.
Det finns någon anonym som vet mer än föräldrarna.
Behöver ni hjälp?
Vill ni att juryn ska tro att den där föraren lurade er till hotellet?
För vilket syfte?
För att utpressa oss med det han visste: att vi var skyldiga.
För han visste vem jag var och att Laura inte var min fru.
Detaljerna, herr Doria.
En jury kommer bara att tro era skruvade teorier
om detaljerna är sannolika.
Jag har inte sagt hur han lockade oss till Hotel Bellavista.
Det här kom för er.
AVSÄNDARE: DANIEL GARRIDO
Jag vet att ni och er lilla väninna gjorde det.
Priset för min tystnad är 100.000 euro.
I små, omärkta sedlar.
Om jag inte får dem idag, skickar jag det här fotot
till polisen så att de hittar Daniel Garrido.
Exakt klockan 5
ska ni båda bege er till Bierge tågstation.
Var punktlig.
Jag ringer till telefonkiosken vid parkeringen
och berättar var ni ska lämna över pengarna.
Kom inte ensam eller utan pengar,
då ringer jag till polisen.
Paketet skickades från Bierge för tre dagar sen.
Avsändaren skrev på det: Daniel Garrido.
- Var det här där...? - Om det inte är så påminner det mycket om det.
Herr Doria.
Märkte ni månen?
Det är en enorm fullmåne ikväll.
Lika stor som hålet i er berättelse.
Hur vet ni det om ni inte låter mig avsluta?
Hur kände den där föraren till träsket?
Ljudet jag hörde innan bilen sjönk.
Tänk om det bara var en hjort?
Tänk om Laura inte hade lyckats övertyga honom om att vi hade krockat?
Det gläder mig att det inte var något.
Tack.
Kanske såg han något eller blev misstänksam över vår attityd,
för att sen låtsas åka iväg för att kunna gömma sig i närheten.
Säkert. Jag förstår ditt problem.
Du försöker leda din historia bort från Daniel Garridos död.
- Ursäkta mig? - Föraren motiverades av pengar.
Om ni fokuserar er på den utpressande bilföraren så att
folk ignorerar den stackars pojken, får det er att se mindre skyldig ut.
Har ni en bättre idé?
Jag ska ställa tre frågor till er.
Om ni kan svara någon av dem
fortsätter vi med er långsökta historia.
Ett: Varför kom det komprometterande meddelandet på din mobiltelefon?
Två: Varför tog inte mördaren pengarna om det var hans huvudsyfte?
och tre: Hur lyckades han ta sig in och ut ur rummet
som om hade varit ett spöke?
Förstår ni?
Ni ger åklagaren precis vad han vill:
osammanhängande skit som kan krossa illusionen av
att ni har en solid historia utan sprickor.
Mata inte mig med det där igen.
- Överraska mig, lös en av frågorna. -Okej.
Jag ska berätta vad som möjligtvis hände baserat på det som ni har sagt till mig.
- Varsågod. - Låt oss återvända till stationen,
där utpressaren skulle kontakta dig klockan 17.
Klockan är 17 så det måste vara han.
Vi borde inte synas tillsammans.
Hallå?
Jag väntar på dig på hotel Bellavista.
Det är endast tillgängligt genom att använda kuggstångsbanan runt dalen.
Jag har reserverat rum 715 för dig.
En annan sak: Lämna mobiltelefonen i soptunnan.
Ta tåget som är precis framför dig.
Om du inte lämnar mobiltelefonen,
kommer polisen att upptäcka Daniel Garridos kropp.
Jag ska fråga. Vänta här, okej?
- Hej, god eftermiddag. - God eftermiddag.
Jag har ett rum reserverat. Nummer 715, tack.
I namnet "Adrián Doria"?
Var vänlig och fyll i det här formuläret
så ska ni får er nyckel.
Såg någon dig?
Lämnade han några instruktioner?
Vi är tvungna att vänta.
Är något fel?
Han skickade mig ett meddelande från din mobil precis nu.
JAG SKA BERÄTTA ALLT. RUM 715. HOTEL BELLAVISTA.
Det är en fälla.
Nu går vi.
Adrián?
Nej, nej, nej.
Nej, nej. snälla.
Jag vet inte vart han är. Det var inte jag.
Det var inte jag, Jag vet inte var han är.
Vänta lite.
Du misstänker att Tomás Garrido var personen i rummet?
Gör inte ni det?
Det är ett rimligt antagande för ditt försvar,
något som en domare skulle kunna köpa.
Tomás Garrido har ett starkt motiv för att begå ett mord.
Om en pappa känner till att polisen
skyddar de som är ansvariga för hans sons försvinnande,
har han bara ett alternativ: att tvinga dem att ta sitt ansvar.
Att döda en för att misstänkliggöra den andre är ett sätt.
Mycket effektivt.
Och det fungerade perfekt.
Alla trodde du var skyldig.
Polisen, din egen fru, och dina finansiella partners.
Tomás Garrido satte inte bara dit er för er älskarinnas död,
han förstörde även ditt liv och ditt företag.
Och bara Félix kunde få ut dig ur fängelset med en miljon-borgen.
Tillsammans kokade de ihop den här teorin om en komplott
och jag misstänker att de varnade mig
eftersom de inte var säkra på att den skulle bli vattentät.
Er advokat visste om att ifall din historia kunde övertygade mig
kunde den övertyga en jury.
Du har anställt någon att hjälpa mig vad jag ska säga i en rättegång, Felix?
Hon är den bästa personen vid förberedelser av vittnen.
Hon gick i pension för två veckor sedan, men hon tar det här som ett sista fall.
Och jag försäkrar dig, hon vill inte förlora det.
Det enda sätt du kan bevisa att du inte dödade din älskarinna
är att bevisa att Tomás Garrido gjorde det.
Och det betyder att du måste bekänna det du gjorde med hans son.
Visst, men det gör oss ingen nytta
om vi inte kan visa hur han tog sig in och ut ur rummet utan att lämna några spår.
Och när jag vaknade till fanns ingen i rummet.
Hjälp!
Polisen!
Känner ni till begreppet lateralt tänkande?
Det består av att byta perspektivet från vilket
man analyserar händelser.
Till exempel: i en helt tom ladugård
hittas en man hängande från mittbalken.
Repet han hängde sig med 3 meter långt
och hans fötter är 30 centimeter ovanför golvet.
Närmaste vägg ligger 6 meter bort.
Man kan inte klättra på väggarna eller nå balken,
men mannen hängde sig själv.
Hur gjorde han det?
Han klättrade upp på ett isblock som smälte av värmen.
Det här är vår ladugård.
Polisen fotomapp om ert fall.
Svaret måste finnas i er historias egen natur.
Jag vet inte vad ni förväntar er av mig.
Detaljerna, herr Doria.
Fokusera på detaljerna.
De har alltid funnits framför våra ögon,
men ni måste analysera dem från ett annat perspektiv.
Vad händer om svaret till gåtan aldrig var inne i rummet,
men utanför?
Nu jobbar hon nära Bierge, i dalen,
20 minuter hemifrån.
Att lockas till det hotellet så långt bort var ingen slump.
Tomás Garrido gillrade en fälla för er.
Han kunde ha skickat det där paketet själv
så att ni skulle lägga ihop pusselbitarna felaktigt
och få er att tvivla på vad som verkligen hände,
eftersom det var enda sättet att hitta den sista biten han saknade.
Hallå?
Jag väntar på dig på Hotel Bellavista.
Han kunde inte ha känt till träsket.
Området där du begravde honom är fullt av sumpiga sjöar
och det känner lokalbefolkningen till.
Tomás Garrido behövde bara kasta ett mynt i luften
och vänta på att ni fångade det.
Och det gjorde ni.
- Var det vad som hände? - Du avslöjade dig själv
och offrade Laura.
Här är er nyckel. Hoppas ni får en trevlig vistelse.
- Tack så mycket. - Tack.
- God eftermiddag. - Hej, god eftermiddag.
Jag har en reservation för rum 715, tack.
På så sätt kunde Tomás Garrido
komma in i rummet utan att lämna ett spår.
Allt han behövde göra
var att ni och Laura kom upp till rummet.
Därifrån kunde han skicka meddelandet från Lauras mobil...
Han har precis skickat mig ett sms från din mobil.
...slå ner dig för att oskadliggöra dig
och utföra det perfekta brottet.
- Hörde du det där? Om det var så,
behövde Tomas Garrido bara förbereda scenen för att sätta dit er
och försvinna den väg ut som hans fru hade förberett.
Han lämnade pengarna för att plantera bevis mot er
lade tillbaks Lauras mobil i rummet...
och såg till att de hittade dina fingeravtryck på mordvapnet.
Hallå? Är allt okej?
Ingen kommer.
Hallå?
- God kväll. - God kväll.
Varifrån kom oväsendet?
En svit. Nummer 715.
Ur vägen! Ur vägen, snälla!
Polisen!
Öppna dörren.
Allihop ut!
Sätt fart, ut.
Ring medicinkriminalen.
- Killar, berätta för krim-medicin att vi har hittat en kropp. - Uppfattat.
På grund av pojkens mamma tog de oss till det hotellet.
Allt hon behövde göra
var att se till att hennes man försvann så att jag blev den skyldige.
Och polisen kopplade aldrig ihop henne till er
eftersom Félix raderade ert namn från sonens fall.
Ursäkta mig.
Hallå.
Är det bekräftat?
Till 100 procent?
Bra. Okej, tack.
Åklagarens vittne?
Vi har fortfarande inte hans namn, men vi vet vem han är.
Föraren i bilen.
Det betyder att vi måste tänka snabbt.
- Det betyder också att jag är körd. - Inte helt, om ni lyder mig.
Antag att ni inte var i stugan med er älskarinna den dagen.
Ni var i Paris, som ert alibi säger.
Laura hyrde det, så det var bara i hennes namn.
Så ni var inte närvarande vid olyckan som dödade Daniel Garrido.
Hallå?
Nummerplåten och de andra bevisen är incidier.
Därför var det Laura som utförde planen,
som falsifierade bevisen att pojken flydde på grund av förskingring.
Vi måste övertyga domaren om att ni var ännu av Lauras offer
och att ni hamnade i det där hotellrummet eftersom hon bad er om hjälp.
Kanske visste ni ingenting om Daniel Garrido fram tills det ögonblicket
och att pappan orättvist anklagar er för hans försvinnande.
Du vill få mig till att bli ett offer för Laura?
Det enda som vi saknar
är något som kopplar henne direkt till Daniels kropp.
Berätta en sak för mig.
Hur skulle ni göra det?
Genom att gömma något föremål från Laura i den nedsänkta bilen.
Vi måste rikta misstankarna mot henne vad gäller Daniels försvinnande.
Ditt enda brott
skulle då vara att du dolde brottet ofrivilligt.
Var sänkte ni bilen?
Vi informerar polisen om kroppens plats anonymt.
Ni behöver inte erkänna någonting.
Men utan kropp, inget brott, och utan ett brott,
kan vi inte övertyga en jury om att Lauras mord
inte var ett passions-mord.
Vi kommer såpass nära sanningen att ni inte kan bränna er.
Hallå.
Föraren kommer att vittna om att jag befann mig vid krocken.
Behöver ni hjälp?
Félix har letat efter honom för att neutralisera honom.
Åklagaren har inget vittne.
Vad säger ni?
Ingen har träffat domaren.
Jag hittade på det och justerade det i linje med
de detaljer ni har gett mig.
Skojar ni?
Varför berättade ni inte sanningen för mig från början?
För att ta reda på om ni kunde få Tomás Garrido att försvinna från rummet.
Jag har alltid vetat att han var skyldig.
Och det var inte svårt att ta reda på att hans fru arbetar på hotellet.
Varför väntade ni med att säga det till mig?
För att kunna vara säker på att jag kan lägga mitt liv i era händer, Mrs Goodman.
Var sänkte ni bilen?
Det var här.
Jag har något annat att berätta för er.
Vi trodde att han var död, det svär jag.
Men Laura hade gått så långt att det inte gick att vända tillbaka.
Om polisen hittade pojken skulle obduktionen avslöja mig.
Jag var tvungen att vara säker på att ni skulle hjälpa mig ut ur det här.
Det är min plikt att rädda er från fängelse, men inte från den ni är.
Avskräde, herr Doria.
Och ni ska ta emot det jag säger eftersom ni behöver mig.
Pojken var nästan död, jag var tvungen att bestämma mig snabbt.
Ljug inte för er själv. Ni är en mördare!
Ni testar mig igen, eller hur?
Så jag kan hantera åklagarens attacker.
Vad ni har sagt ändrar allt.
Nu är ni i mina händer.
Ni har sagt mig tillräckligt. Om berättar det här för domaren
är ni körd.
Men ni kan inte göra det!
Hör ni? Det kan ni inte.
Det är det åklagaren kommer att leta efter, er desperation.
Och se så enkelt jag fick det ur er.
Vill du förolämpa mig? Varsågod.
Åklagaren kommer att letar efter den sidan också.
Att locka fram den arroganta dåren ni har inuti er.
Det räcker!
Är ni inte här för att försvara mig?
Försvara mig då.
Jag tänker inte att låta mitt rykte bli besudlat på min sista dag.
Från och med nu, gör vi saker på mitt sätt.
Och då måste jag vara säker på att det inte finns några fler lösa trådar.
- Det finns det inte. - Finns det inte?
Men jag tror fortfarande att ni utnyttjar mig.
Ni testar er förfalskade version på mig, som om jag vore en marionett.
Vilken del passar inte in?
Det kan faktiskt ha hänt på det sätt ni beskrivit.
Men tänk om det inte var ni
som bröt löftet att inte träffas igen utan Laura?
Hur gjorde fick du polisen att tro att Daniel Garrido hade flytt?
Vi ses om 4 timmar i baren
- framför skroten. - Okej.
- Var inte sen. - Okej, jag kommer att vara där.
...förde över små summor från sina kunder
kort före försvinnandet.
Ni kunde också ha tagit pojkens plånbok.
Adrián, vad är allt detta?
Killens plånbok.
Jag tog den innan jag la honom i bagageutrymmet.
- Sätt ett pris på det. - Ni har resurserna och kontakterna...
att kunna ändra händelsernas gång
utan att lämna ett spår.
Jag tar hand om det.
Det är inte sant.
- Ni kan inte bevisa det. - Inte heller det motsatta.
Låt oss titta på det bakifrån.
Hallå.
Skulle inte bitarna passa
om ni hade tagit initiativet till allt det här?
- Vad gör du? - Ringer till polisen.
Hör på, det var inte vårt fel, det var den jävla hjorten.
Är du galen?
- Tänk om han såg något? - Han såg ingenting.
Vi måste bli av med honom.
Tänk om Laura var den
som drogs in i en desperat situation hon inte kunde kontrollera?
Enligt den här läkarrapporten
led din älskarinna av akuta ångestattacker
efter er förmodade återkomst från resan till Paris.
Även någon som hjärtlös som hon kan bryta ner.
Det är precis den biten som inte stämmer för mig, herr doria
Att hon inledde allt
skulle stödja er sak om ni hade räddat pojken.
Men ni dränkte honom.
MÖJLIGT OFRIVILLIGT FÖRSVINNANDE
Och skulden tyngde ner henne
mer och mer mot botten.
Fram tills dess hon bara såg en möjlighet att återfå sin värdighet.
Hon kunde inte ge de stackars föräldrarna sin son tillbaka...
- Min älskare var där. - ...men något kunde hon göra.
Berätta sanningen för dem.
Daniel.
Så hon arrangerade att träffa dem på hotellet där mamman arbetade.
En plats långt bort där hon kunde genomföra sin plan.
Hon åkte till Bierge ensam
När hon kom till stationen vid hotellet
ringde hon er från en telefonkiosk så ni inte skulle misstänka något.
Någon vet någonting.
Hon fick dig att tro att föraren hade sett något...
Varför i helvete svarade du i telefonen?
...och att han hade hittat henne och utpressade dem.
Det var hennes sätt att kompensera de stackars föräldrarna för deras förlust.
Men hon hade inte modet att bekänna det med tomma händer.
Väl på hotellrummet var hon tvungen att vänta
för att sätta igång den andra delen av hennes plan.
Hon programmerade in ett meddelande i sin telefon
som en skyddsåtgärd.
Laura visste att ni skulle vägra att erkänna,
för ni er bara om en enda sak:
Er själv.
Ni såg till att ingen såg er anlända till rummet där Laura väntade.
Men Laura hade redan passerat punkten utan återvändo.
Och när hon berättade sin plan tappade ni besinningen.
När ni fick hennes förprogrammerade sms,
insåg ni att ni hade fallit i hennes fälla.
Bokningen är också i ditt namn.
Vi ska ge dem pengarna.
Vi ska berätta för dem var du begravde deras son
och vi ska överlämna oss till polisen, Adrián.
Det går inte att vända tillbaka.
Jag dödade henne inte
och jag kommer aldrig att vittna inför en jury. Aldrig.
Ni dödade henne och ni var fast i ett rum ni inte kunde fly ifrån.
Hallå? Är allt okej?
Ni trodde att meddelandet kunde vara till nytta för er
och ni letade efter element som kunde stödja er vilda teori.
Polisen!
Är ni okej?
Polisen!
Okej. Ni vill spela ett spel?
Låt oss spela.
Varför har inte Tomás Garrido eller hans fru talat ut?
Om Laura tänkte berätta sanningen för dem, varför ringde de inte polisen?
De vet att ni aldrig skulle avslöja er själv
genom att gräva upp deras sons kropp,
och utan kropp är det svårt att bevisa ett brott.
Och de vet också
att ni skulle göra allt för att komma undan med det,
till och med att lägga skulden på dem för er älskarinnas död.
Kom med mig.
Andra fönstret till höger på andra våningen.
Titta noggrant, herr Dorian.
Tomás Garrido slutade tro på polisen för länge sedan,
och har sedan dess bevakat er
för att kunna ta rättvisan i sina egna händer.
Ni antar saker ni inte kan veta.
- Jag vet mer om honom än ni tror. - Hur då?
Ni är smart. Lista ut det.
Jag vill ha ett svar.
När Tomás och hans fru kom till hotellet
och fick reda på Laura död,
förstod de vad som hade hänt.
De undersökte förmodligen sina möjligheter
och tvekade om vad de skulle göra,
men utan tro på någon rättvisa, vad kvarstod för dem?
Att observera deras fiende och vänta.
Allt de kunde göra var att ha koll på er.
Tomás Garrido blev er skugga.
Han hittade ett ledigt rum mittemot er byggnad
och köpte det anonymt.
Sedan dess har han haft er
och alla nära er under uppsikt.
Varje möte, varje konversation,
varje drag ni har gjort för att kunna bli fri,
har Tomás Garrido bevittnat.
Och självklart kom han till mig.
Vem var han? Och vad gjorde han framför mitt kontor?
Jag insåg att han följde efter Félix,
så jag satte honom under bevakning.
Pojkens pappa tog er till mig, inte tvärtom.
Han gav dig tråden för att kunna dra fram Daniel Garrido.
Det här fotot visar att allt kan ha hänt precis som jag sa.
Ni lyssnar fortfarande inte eller uppmärksammar detaljerna.
Pojkens mamma var i rummet.
Hon var ledig den dagen.
Hon gick dit med sin make för att träffa Laura.
- Det här fotot visar att... - Det här fotot är ett falsarie.
Det har manipulerats. Det är ett montage.
Titta på reflektionen i spegeln.
Berätta nu för mig:
Vill ni ha min hjälp? Så att domaren ska tro på er?
Erkänn i så fall att ni dödade Laura.
Jag dödade henne.
Adrián, är du där? Din telefon är avstängd.
Ring mig när du kan.
Det mirakel vi hoppades på har hänt.
Här är ert boardingkort.
Stol B52.
Tala med honom, det låter viktigt.
10 minuters paus och så börjar vi om.
Jag vet strategin för ert försvar.
Oroa er inte.
Jag går ut för att rensa mitt huvud
- Vill ni ha kaffe? - Ja.
Vi behöver det. Det kommer att bli en lång natt.
Okej.
Fru Goodman...
Tack.
- Félix. - Jag har ringt dig.
Min telefon la av. Vad är det?
Jag hittade honom.
Du befann dig aldrig på den där vägen.
Kan vi lita på honom?
Fullständigt.
Det är perfekt.
Hur är det med Virginia Goodman?
Jag var tvungen att berätta allt för henne.
- Allt? - Allt.
Hur känner du dig?
Du har rätt, hon är väldigt bra.
Vi kan lita på henne.
Vad var det om åklagarens historia? Flygbullret dränkte ljudet.
Ingenting, oroa dig inte.
Vad i helvete var det där?
Vad pågår?
Félix, kan du höra mig?
- Är du där? - Jag ringer tillbaka.
Skit...
Ingen har träffat domaren.
FEGIS, MÖRDARE, BEDRAGARE
Åklagaren har inget vittne.
Jag hittade på det och justerade det i linje med
de detaljer ni har gett mig.
- Det här fotot visar... - Det här fotot är ett falsarie.
Det har manipulerats. Det är ett montage.
Ni antar saker ni inte kan veta.
- Jag vet mer om honom än ni tror. - Hur då?
Ni är smart. Lista ut det.
Min fru och jag vet att vår son är död.
Vi vill bara hitta honom,
begrava honom och låta honom vila i frid.
Men utan tro på rättvisan vad fanns då kvar för dem?
Att observera deras fiende och vänta.
Det var så vi träffades, i en teatergrupp.
Ni berättat tillräckligt för mig. Om jag tar det här till domaren
är ni dömd!
Nu är ni i mina händer.
Adrián, är du där? Din mobil är avstängd.
Allt är under kontroll.
Och Garridos misstänkte att du och din älskarinna
är de skydliga.
Hon är död,
Så den enda som finns kvar...är ni.
Var begravde ni honom?
För er finns ingen frälsning utan lidande,
och ni är inte smartare än jag.
SONIA OCH ALEX MOR OCH DOTTER
Polisen. Hur kan jag hjälpa er?
Herr Doria?
Jag heter Tomás Garrido.
Jag är Virginia Goodman.
Jag är Daniel Garridos far.
Jag vill berätta sanningen för er om vad som hände med min son.
Översatt av: Profondo rosso